Добре, Джош.
Време е да си ходим.
Още 5 минутки.
Не. Ще броя до 3 и тогава ще се ядосам.
Само още 5 минутки! - 1,
2,
2 и половина... Хайде.
Какво искаш за вечеря? - Китайско.
Яде китайско снощи. - Трябва да го ям всеки ден.
Защо? - За да стана кунг-фу майстор.
Добре, покажи ми движенията си, Джеки Чан.
Готов ли си за турнира ти довечера?
Да, ще го накарам да страда. Ще го разрева.
Ще го накарам да тича към майка си.
Кого? - Майкъл. Мразя го.
Той ти е приятел. - Вече не.
Защо? - Защото тормози хората.
Тормози ли те? - Понякога.
Ще поговоря с майка му.
Не! Мамо!
Помогнете!
ЕФЕКТЪТ НА ПЕПЕРУДАТА 3 ОТКРОВЕНИЯ
Светни лампата.
Запиши. 19:12.
Добре ли си? - Да.
Какво видя?
Не искаш да знаеш.
Напротив. Да не мислиш, че го правя заради хубавите условия?
Джена, не забравяй за часа ти при психиатъра днес.
Не искам да чувам, че си пропуснала още един.
Благодаря, Джена. Благодаря за помощта.
Благодаря, че ми пазеше мозъка здрав докато пътувах във времето.
Няма проблем, Сам. Радвам се, че помогнах.
Нещата, които може да готви са... руло Стефани.
Прибрах се, а тя носеше халата си...
Ще е хубаво, ако си траеш. - Да тръгваме.
Това ли е човекът? Това е медиумът?
Смей се колкото си искаш, но е вкарал зад решетките 22-ма.
Взел е колата, но не му е било това целта.
Портмонето? - Бил е там, за да я убие.
Било е убийство, платено.
Кой го е наел, Сам? - В контактите на телефона му е.
Обадил се е в 19:12.
Стига бе. Откъде ги знае тези неща? - Няма значение.
Вземи контактите на бившия й съпруг. Виж дали някой му е звънял тогава.
Подозирах бившия, това, че детето е останало живо и здраво.
Извинете, детектив... - Никълас.
Детето не е невредимо. Видяло е майка си, налагана с щанга до смърт.
Предполагам, че чекът ми е долу.
Не знам откъде знаеш каквото знаеш,
но знам, че не си никакъв медиум. Докажи ми обратното.
Кажи ми първото нещо, което жена ми ми е казала.
Медиумите знаят тези тъпотии, Сам.
Очаквам с нетърпение следващото ви обаждане, детектив.
Това трябва да стигне за наема за този и следващия месец.
Виж се само. Не си ли най-сладкото нещо?
Начинът, по който се грижиш за сестра ти.
Толкова сладко, колкото тиквеник.
Да, такъв си. Колко ли е вкусен тиквеникът
с малко бита сметана върху сладкия ти задник?
Да, знаеш ли, че всъщност трябва да тръгвам,
защото имам сладолед от бакалията.
Трябва да те запозная с племенницата ми Роксан.
С удоволствие бих се запознал. - Добре, ще ти дам номера й.
Добре. - Стой тук. Веднага се връщам.
Добре.
Джена.
Не ме ли чу, като тропах? - Не знаех, че си ти.
Кой си мислеше, че е? - Гестапо.
Някога отваряла ли си прозорец?
И да загубя уникалния аромат на въздуха?
Няма да повярваш какво се случи снощи.
Опитай.
Съседите се караха по нощите. - Шокиращо.
Чакай да стигна до хубавата част. Извади Р-бомбата.
Развод? Така че, апартамент 3Б може да се освободи.
Може да го вземеш и да сме съседи.
Да, тогава ще стоиш до късно, за да ме подслушваш.
Да подслушвам твоят вълнуващ социален живот ли?
Тези неща ще те убият. - Успех.
Как мина работата, г-н полицейски медиум?
Ще намерим ли някога кой уби мама в парка? Разбра ли самоличността?
Да, някакъв, който е бил нает от бившия.
Винаги е бившият. Трябва да предупредя Пеги,
преди да даде на Кевин документите за развод.
За да го направиш, трябва да се излезеш от апартамента си.
Извинявай. Беше шега.
Наистина излизах. Сутринта ходих да се видя с психоаналитика си.
Чудесно.
Наистина, Джена. Това е прекрасно.
Какво ти каза? - Съгласна е с мен, че е лошо,
че никога не си говорим за случилото се с пожара.
Моля ви! Пуснете ме!
Каза, че колкото повече знам какво се е случило,
толкова ще съм го преживяла.
Сериозно. Може ли да поговорим?
Какво има да му говорим? Джена, ще ги плащаш ли тези или...
Полицията каза, че е било изтичане на газ, но ти дойде отвън.
Подуших дим. Не знаех откъде идва. Помислих, че е от съседната къща
и отидох да видя. - И взе стълба?
Да! - Не се връзва.
Как намери време да отидеш до бараката за стълба...
Не знам, не помня, Джена! Не помня!
Не искам да помня! Бях на 15.
Достатъчно ли е, Джена? Разпитът свърши ли?
Сладоледът е в камерата. - Сам.
Благодаря за храната.
Какво ще правиш утре? Искаш ли да се отбиеш за вечеря?
Може да сготвя нещо.
Добре, ще дойда утре.
Обещаваш ли?
Да не сме в трети клас? - Обещаваш ли?
Обещавам. - Добре.
Поспи тази вечер, става ли?
С какво мога да ви помогна? - Не ме позна.
Елизабет Браун? Сестрата на Ребека?
И аз се радвам да те видя.
Извинявай. Заповядай.
Хубаво местенце. - Благодаря, хубаво е.
Чакай само да разтребя стола... - Не, недей, Сам. Не се притеснявай.
Да махна тези боклуци.
Какво те води в моята част на града?
Дойдох за екзекуцията.
Ще екзекутират Лони в петък. Смъртоносна инжекция.
Лони Фленънс. Мъжът, който...
Човекът, който уби Ребека.
Сам, държиш се все едно не знаеш за какво говоря.
Не, аз... Да, разбира се.
Просто не съм мислил за Ребека отдавна, това е.
Искаш ли питие?
Чиста е.
Какво правиш тук?
Лони не уби сестра ми.
Откъде знаеш?
Защото намерих този дневник покрай преместването на родителите ми.
Ребека е писала много за теб, Сам. Как много те е обичала.
Помниш ли, когато Лони се опита да убеди журито по време на процеса,
че, нали се сещаш, че са имали връзка?
Помниш ли? - Да.
Било е истина, Сам. Ребека ти е изневерявала.
Знам, че това боли.
Виж. 18-ти май 1998.
"Някой ме следи. Определено не е Сам.
Не знае за Лони, но трябва да му кажа.
Чувствам се много виновна. Не знам какво да правя."
Занесох дневника в полицията.
Казаха, че това доказателство не е достатъчно, за да възобновят случая.
Ако така са казали... - Говорих с твоя детектив, Глен.
Сам,
каза ми, че знаеш как да научаваш неща,
които друг не знае? Че можеш да видиш престъплението.
Искам да те наема, Сам.
Имам 5000 долара в брой. Става ли?
Заповядай.
Не мога, Елизабет. - Защо?
Сложно е. Съжалявам. - Сложно.
Но човекът, който уби Ребека, избяга.
А Лони Фленънс, невинен човек,
човек, когото е обичала, ще умре.
Ще ми се да можех да помогна. Така е. Аз...
Съжалявам. - Сам...
Добре.
Елизабет.
Забрави това.
Задръж го. Би желала да го имаш.
Разкажи ми за това умряло момиче.
Обичаше ли я?
Ребека Браун, първата, в която се влюбих.
Никога ли не си мислил да се върнеш? - Мислил съм го стотици пъти.
Но знаеш много добре.
Сам, това е сериозно.
Има 2 важни правила.
Никога не се връщаш в миналото си. И не се връщаш без да те наглеждат.
Ако се върна и никой не ме види?
Ако правя това, което си ме учил, просто да наблюдавам?
Стига де. Нека бъдем честни.
Мислиш ли, че можеш да се върнеш и да гледаш как убиват приятелката ти,
и да не се намесиш? - Виждал съм дузина хора,
които са ги убивали пред очите ми и не съм си мръднал пръста.
Това е различно, Сам. Сам виждаш какво става,
ако нарушиш тези правила.
Сестра ти умря в пожар.
Върна се, мислейки, че я спасяваш. И така стана.
Но това, което не очакваше, беше, че родителите ти ще умрат в замяна.
Опита се да спасиш един живот. Уби два.
Колко пъти трябва да се върнеш, за да научиш правилата?
15? 20? - Достатъчно, че да го разбера.
Точно така. Знаеш, че почти си си изпържил мозъка.
Няма да издържиш на толкова много презастъпвания.
Ще полудееш. Може ли по още едно, скъпа?
Спести си го, Голдбърг. Писа ми "2" в университета, помниш ли?
Няма да ме оставиш да го забравя. - Започни да оставяш бакшиши.
Задръж рестото. Всички са доволни.
Знам, че е трудно. Но при каквато и да е причина,
приятелката ти е трябвало да умре. - И трябва да живея с това.
Да не спасиш нечий живот не е същото като да ги убиваш, Сам.
Не.
Но е почти същото.
Правиш добри неща, Сам. Разкриваш доста случаи.
На всеки, но не и моя.
Спри да живееш с миналото. Разкарай това момиче от съзнанието си.
Тя е мъртва. Няма да я видиш отново.
Ако искаш да помогнеш на бедния нещастник,
тогава намери начин в сегашно време.
Все едно бившата ми говори преди
да избяга за Екуадор със скапания градинар.
Трябва да живееш за момента.
Това е от заведението.
Благодаря. Какво е?
Пеперудено зърно.
Хайде! Побързай!
Какво стана?
Съжалявам. Не мога. Просто не мога.
Хайде, де.
Моля те. Вики, искам да остана сам.
Искаш ли да поговорим?
Не. - Добре.
Няма проблем.
Наистина знам как да ги подбирам, нали?
Нищо лично. - Какво?
Обратен ли си? Мога да те запозная с приятеля ми Брендън.
И той е обратен. Може двамата да излизате!
Ще ти дам номера му и може да правите мъжки неща.
Добре ли звучи?
Ребека...
Лони...
Здрасти, Лиз. Сам е. Промених си мнението.
Ще ти помогна.
Имаш 5 минути.
Здравей. - Здрасти, Лони.
Сам Рийд. Помниш ли ме?
Гимназия "Саут Понтиак".
Мечките Гризли от Саут Понтиак.
Тук съм, за да ти помогна.
Виж, Лони, знам, че не си убил Ребека Браун.
По дяволите, Лони. Кажи нещо.
Защо си тук? - Нали ти казах.
Дошъл си, за да ми се присмиваш? - Не, Лони.
Знам, че обичаше Ребека. Знам, че и тя те обичаше.
Знам какво е ставало.
Написала е всичко тук.
Какво се опитваш да направиш?
Ще поискаме ново дело.
Лони, мисля, че не ме чу.
Това е ново доказателство. Полицията не иска да възобнови случая,
но може да отложим екзекуцията. Ново доказателство, ново дело.
Ще бъдеш оправдан. - Не.
Разбираш ли?
Ще го изпратя на адвоката ти. - Не.
Лони, просто погледни дневника!
Ти си бил.
Ти си я убил.
И съм заключен тук от 10 години!
А ти си на свобода!
Не може да дойдеш и да ми го причиниш!
Не може да се правиш на доброто момче сега.
Не е честно.
Не е честно! Ти го направи, Сам!
Ти трябваше да си тук! Ти го направи, Сам!
Не е честно! Не е честно.
Никога няма да свикна с този студ.
Какво има в менюто тази вечер? Убийство? Изнасилване? Катастрофа?
Ребека Браун.
Какво правиш, Сам? - Всичко е наред, Джена.
Просто ми кажи числата. - Нарушаваш правилата.
Нарушавам моите правила. - Не можеш да я спасиш, Сам.
Мога да го направя тук по безопасния начин
или да го направя сам в нас и да рискувам всичко.
И в двата случая ще го направя. - Не е добра идея.
Числата.
6-ти юни 1998.
Убийството става в 12:40.
В събота.
Кой е там?
Имам пистолет. - Лиз, аз съм.
Сам? Какво правиш?
Не, не, няма проблем. Нашите са извън града този уикенд.
Не, не... - Хайде, имам студено вино...
Беки му вика "женска бира". Искаш ли? - Заключи вратите. Влез в колата!
Няма да влизам в колата... - Слушай. В опасност си. Сериозно.
Влез в колата. Става ли?
Хайде.
Не отключвай вратите. Ако видиш нещо, натисни клаксона.
Разбра ли?
Ребека?
Елизабет!
Добре ли си, човече?
Кой си ти? - Пако, сети ли се?
Наех ти канапето. - Пуснал съм под наем канапето ми?
Заради рецесията е, лентяй.
Къде са ми ключовете за колата? - Ключове за кола?
Нямаш кола.
Спри да идваш тук.
Искам да видя папката с убийството на Ребека Браун.
Това е за последен път.
Кой е този?
Заподозрян в убийството от 10 години. Но сега е обсебен от случая.
Мислиш ли, че е нашият човек? - Мисля, че е изгубена душа.
Да му покажем другите. - Какво?
Ако той е убиецът, ще разберем.
Вестниците го наричат "Убиецът от Понтиак".
Харесва ли ти името?
Какъв му е мотивът? - Преследва девойки и ги разкъсва.
Засега знаем за 8 жертви. За една година.
Някакви следи? - Задаваш много въпроси, приятел.
Да.
Не виждам да имате някакви отговори.
Ало? - Здрасти, Джена.
Сам.
Къде се загуби? Добре ли си? Опитвах да се свържа с теб.
Добре съм. Нуждая се от малко помощ.
Какво има? Трябват ти пари? - Не. Чуй ме.
Помниш ли Лони Фленънс?
Разбира се, всеки път виждам тъпата му реклама.
Фленънс и Монохан, адвокати по закона.
Той е адвокат? - Сам.
Трябва да оставиш Лони на мира.
За какво говориш? - Пак ли си се връщал?
Направил си го, нали? Мисля, че говорихме за това.
Сам, притесняваш ме. - Джена.
Не се притеснявай. По-късно ще дойда и ще ти обясня всичко.
Добре.
В кой офис е Лони Фленънс? - Имате ли среща?
В този ли е? - Не можете да влизате, г-не!
Трябва да поговорим. - Съжалявам. Казах му, че не може...
Няма проблем. Стари приятели сме.
Къде беше по време на 8-те убийства? - Какво е това?
Годишнината ни ли е?
Идваш и ме питаш едно и също на всеки 5 години?
Искам да знам къде си бил. - Все още мислиш, че съм замесен?
Престани.
Всички знаят, че Беки и Елизабет бяха жертви на "Убиецът от Понтиак".
В пещера ли живееш?
Кажи ми къде беше!
В нощта, когато бяха убити, мислих да се отбия.
Ребека ми се обади и ми каза, че техните са извън града.
Видях те с Елизабет да говорите отвън. Мислех да не се намесвам.
Не ти беше казала за нас. Прибрах се и това беше.
Оневиниха ме.
Нека кажем, че името ти е отново добавено към заподозрените.
С две ръце съм за антидискриминацията.
Аз го преживях.
Стига, Сам. - Какво е станало, Лони?
Спри. - Кога се е случило?
Не помниш ли? - Понякога забравям някои моменти.
Обърквам се.
"Здрасти, Лони, да излезем заедно. Да пийнем по едно."
Тогава едно питие се обърна в 20 и после ти си взе такси онази нощ.
Кога се е случило? - 6-ти юни 2003.
5 години след...
Боже мой.
Съжалявам.
- Дълго време бях убеден,
че ти си убил сестрите Браун.
Аз? - Да.
Ребека се страхуваше, че ще разбереш за нас.
Винаги си мислеше, че я следиш.
Че я чакаш зад ъгъла, че я шпионираш.
Ти ли ги уби, Сам? - Не, не съм ги убил.
Отделих ти години, за да те науча да използваш дарбата си,
а ти създаде "Убиецът от Понтиак".
По дяволите.
Мога да поправя нещата. - Това е добре.
Ако се върна в нощта, когато ги убиват,
само че час по-рано. - Няма как да стане.
Ще ти кажа: ако се върнеш на мястото, където вече си се връщал,
ще умреш, защото ще си изпържиш мозъка.
Не го помирисвай.
Освен, ако не искаш да лежиш парализиран един час на пода.
Това е Бурунданга.
"Дъхът на Дявола".
Отглеждаш го, защото?
В скапания Детройт сме.
Сложи си няколко под прозореца. По-евтино е от алармите за крадци.
Ако се върна 4 часа по-рано? - Няма да стане.
Голдбърг, създадох сериен убиец.
Трябва да го спра.
Добре, направи следното.
Нали каза, че са 8 убийствата?
Върни се при следващата, жертва номер три.
Почакай. Ами Елизабет? - Не, не. Спри.
Трябва да спазваш правилата. Спазвай правилата.
Просто наблюдавай.
Както винаги си го правил.
Жертва номер три не е някой, когото познаваш, нали?
Да. - Добре.
Тогава ще разбереш кой е убиецът.
Имам предвид, без абсолютно никакво съмнение.
После ще отидеш в полицията,
ще им оставиш бележка, ще го предадеш.
И остава само едно нещо.
Ще промениш
значимо реда на събитията.
Когато се върнеш...
Това, ако се получи. Когато се върнеш...
Не, благодаря.
По дяволите, изгубих си мисълта. За какво говорихме?
Добре, Голдбърг. Май схванах. Връщам се, убиецът е зад решетките.
Серийният убиец. Точно така. Това е.
Зад решетките. Това е хубаво.
Благодаря, Голдбърг. Чудесен си. - Чудесен. Да.
Мислих, че ще кажеш секси. Няма проблем.
Пак ще ми е прекрасен денят.
Почакай. Не забравяй. Джена го поръча.
Не мога да мина днес да й го оставя.
Хубаво е, че се появи.
Чистила си? - Не, не съм.
Какво е това? - Жертва номер 3 - Анита Барнс.
Сам, не. - Всичко е наред. Не я познавам.
Обикновената работа. Връщам се и идентифицирам престъпника.
Шегуваш се. Няма да ти позволя да го направиш.
Всеки път, когато се върнеш, умира някой. Не го ли разбра?
Полицията няма никакви следи. Само аз мога да го спра.
Обмисли го, Сам. Колко фатално трябва да стане?
Мога да го поправя.
Няма да ти помогна този път.
Сам...
Голдбърг ти праща много поздрави.
Добре, жертва номер три.
Анита Барнс.
5-ти септември 2000. Улица "Милъртън" №5133.
"Милъртън" №5133.
Анита Барнс, жертва номер 3.
Просто наблюдавай.
Боже.
Имаме еднакъв вкус.
Боже мой.
Ставай! Ставай, кучко! Никой не трябва да те чуе!
Не! Не!
Млъквай! Кълна се, че ще те убия!
Млъкни!
Не ме гледай! Не ме гледай.
Не! - Чу ли ме? Чу ли ме, по дяволите?
Кажи: "Да, чух те.". - Да! Да!
Ще ти счупя врата! Обърни...
Млъкни!
Млъквай! Чу ли ме?
Млъкни, мамка му! Отвори...
По дяволите. Не мога.
Не мога да го направя.
Съжалявам. - Какво?
Дори не извиках за помощ.
Не мога да го направя. - Справяше се чудесно!
Знам, просто... Не мога да се възбудя като пищиш и ревеш така.
Разстройва ме. Просто... - Знаеш, че ми харесва!
Знам, просто...
В "Космо" пише, че ако го мислим за игра, ще ни е забавно.
Знам какво пише в "Космо".
Не мога да го направя. - Трябва да направим нещо.
Иначе как ще стане интересно... - Знам.
Напомняш ми го всеки път. Но това е много странно.
Не се чувствам добре. - Защо?
Защото ми харесва. - Но и на мен ми харесва.
Не трябва да ми харесва да те изнасилвам. Лудост е.
Прекаляваш със самоанализирането.
Знам, всеки път когато започна да го мисля, не мога да се възбудя.
Все едно ми убива желанието. А сега мисля за милион неща... Просто...
Знаеш ли какво? Не се притеснявай. Всичко е наред.
Просто донеси верния приятел.
Какво, по дяволите? - Мога да обясня.
К'во правиш в гардероба, перверзнико? - Аз ли съм перверзник?
Ставай от тук, лентяй, или ще извикам ченгетата.
За какво говориш, по дяволите? - Ако ползваш канапето ми, ще плащаш.
Ако не плащаш, си намери друго място за спане, лентяй.
Добре. Ще се махна.
Не се притеснявай.
Ще се махна идната седмица или седмицата преди нея.
Преди два дена. Майната ти.
Отвори, Голдбърг.
Аз съм, Сам.
Отвори вратата, Голдбърг!
Вътре ли си, Голдбърг?
ИЗЧЕЗНАЛ ...ГОЛДБЪРГ
Добре. Анита Барнс.
Странно.
Анита!
Извинявай. Съжалявам. Не се плаши.
Разкарай се от мен. - Искам да ти задам няколко въпроса.
Имам ограничителна заповед срещу теб.
Какво? - Ти си перверзникът от гардероба!
Чакай. Изслушай ме. Мога да ти обясня.
Опитвах се да те защитя и мисля, че се получи.
Но искам да разбера защо си още жива.
Някой да ми помогне! Извикайте ченгетата! Моля ви, помогнете ми!
Познаваш ли човек на име Лони Фленънс?
Помогнете, моля ви! - Няма проблем, познавам я.
По дяволите!
Добре ли си, Сам? - Да, добре съм.
Не, не си. Виж се само.
Лютив спрей. Добре съм. - Какво се случи?
Нищо.
Дай да видя. - Добре съм!
Името Анита Барнс говори ли ти нещо?
Връщал си се без моя помощ.
Знаеш ли колко е опасно, Сам?
Можеше да се удавиш. Можеше да си изпържиш мозъка.
Нямам нужда от конско в момента, Джена.
Това, което искам...
Искам да разбера защо Анита Барнс е още жива.
Върнах се. Направих го.
Върнах се и трябваше да съм свидетел на убийството й.
Тя беше жертва номер 3.
Сега съм тук и просто... - Какво?
Сега нищо не знам. Все едно някой разпиля парчетата от пъзела.
Само Голдбърг може да ми обясни, но сега е изчезнал.
Да, много удобно.
Какво имаш предвид? - Сам, той щеше
да нагласи доказателството да води към теб в убийството.
Ако не беше летял така през миналото, щеше да го знаеш.
За какво говориш?
Вярваш ми, Сам, нали?
Ако правиш това с някаква цел,
никога не бих те предала.
Това е абсурдно.
Сам, в нощта на убийството на Браун те покрих. Знам, че не беше вкъщи.
Знаеш къде бях! Опитах се да ги спася!
Не знаеш какво е станало преди 2 седмици.
Знам, че не съм убил никого. - Добре, може би не сега, но...
Ако с връщането полудяваш и понякога в бъдещето...
Не говориш за това, Сам.
Не говориш за нищо. Сдържаш всичко.
Дори никога не сме говорили за случката с пожара.
Ти ли го направи?
Спасих ти живота, Джена.
Видях те да умираш.
Бях на погребението ти, по дяволите.
Не искам да наранявам хора, Джена. Не правя това. Помагам им.
Виждаш ли? Помагам, оправям нещата.
Това правя. Връщам се и го оправям.
Оправям го, Джена! Затова си тук, защото оправих някои неща!
Знаеш, че понякога не можеш да оправиш всичко.
Понякога нещата се объркват, Джена!
И в момента са леко объркани!
Аз...
Опитвам се да ги оправя, но... - Сам.
Просто не знам защо. Много съм тъп или... съм много слаб!
Просто... - Сам.
Всичко ще се оправи. От връщането е.
Остави веднъж полицията да си свърши работата.
Сам.
Обещай ми, че повече няма да се връщаш.
Обещай.
Мога да ги оправя, Джена.
Не.
Благодаря ти.
Чао, момчета. - Лека нощ, Вики.
Чудила ли си се как животът ти можеше да е различен,
ако можеше да се върнеш и да промениш едно нещо?
Да, всеки го мисли. - Чао.
Искаш ли да чуеш един виц? - Да.
Какво ще се получи, ако смесиш кафяво пиле с кафява крава?
Не знам. Какво? - Кафяв изрод.
Смешно е, нали?
Вики, искаш ли да наминеш по-късно?
Благодаря за офертата, но трябва да се прибирам при мъжа си.
Добре. - Да.
Може би в друг живот. - Да, в друг живот.
Благодаря.
Чао, Сам. - Довиждане.
Кафяв изрод.
Затворено е!
Има ли някой?
Предполагам годежа се отменя. - Само това ли намери?
Криминалистите намериха обгорено тяло,
отговарящо на описанието в Източната фабрика.
Това е тя. - Познай кой е последният клиент.
Хубав сос.
Да повторим отново. В колко си тръгна от бара снощи?
Не знам. Бях пиян.
Съквартирантът ти каза, че си се прибрал в 3.
Убийството е станало в 2:30.
Колко време е пеша от бара до вас? Около половин час?
Наистина ли мислиш, че съм "Убиецът от Понтиак"?
Интересуваше се от убийството Браун, но имаш алиби от сестра ти.
Появяваш се при Лони Фленънс ден преди убийството.
Сега случайно си бил в бара в нощта, когато Вики се лакирала за последно.
Стига, Глен. Не говори така за нея.
Не бъди груб.
Явно се нуждаят от уединение.
Сега ще ти кажа как ще стане.
Ще си признаеш. Ще пледираш за луд.
Ще свидетелствам, че си много луд.
Защото, ако започнеш да ми вадиш версията,
че се опитваш да спреш "Убиецът от Понтиак",
ще те тикна в окръжния при големите ветерани.
Сега сви ли ти си дупето? - Глен.
Сестрата е тук. Води адвокат.
Е, и? - Води Босуич.
Боже мой.
Получи ли достатъчно за осъждане? - Всичко е много косвено.
Сега какво? - Отиди пак до фабриката.
Ще прегледаш за отпечатъци. Виж какво още можеш да намериш.
Вече бяхме там. - Тогава гледай по-задълбочено.
Какво ще правим с психарчето? - Какво предлагаш?
Трябва да го пуснем. - Нека го следят.
Тигрите са се представили добре тази година.
Добре, пускат го.
Детектив Глен, имаме проблем.
Съжалявам. - И аз също.
Добре ли си? - Да.
Как мина вечерта ти?
Източната фабрика.
Тук полицията е намерила жертвите на "Убиецът от Понтиак".
19-ти септември 2004.
Какво искаш? - Трябва да се изсера, лентяй.
Изчакай 5 минути.
Уморих се от скапаните ти "5 минути".
Знам какво значи лентяй.
Излизай, по дяволите!
Не плащаш наем, тръгваш си. Не ми пука.
19-ти септември 2004.
Полицията намери жертвите в изоставената фабрика.
Разгадали са го. Кога ли е започнал да идва тук?
Защо е измъчвал жертвите си? Трябва да го намеря.
Искам да му видя лицето, да го погледна в очите.
Здрасти. Да не спиш до обяд днес. - Джена?
Оставям вестника с обявите на масичката за кафе.
Може да ги погледнеш и да видиш дали ще си намериш работа.
Къде отиваш?
На работа. Понеделник е. - Вярно.
Ще се върна в 18:00.
Ще направиш вечеря, нали? - Аз?
Да. И каза, че ще изчистиш.
Малкият ти проект започва да ме плаши.
"Убиецът от Понтиак". 8 жертви, всичките жени.
Не, уби Лони Фленънс. 7 жертви.
7 жени, 1 мъж. Крие труповете им. Къде ли ги носи?
Източната фабрика. Защо ги носи там?
Някои жертви имат белези от насилие, други са умрели веднага.
Какъв е мотивът му? Как се покрива?
Съседите никога не го чуват. Излиза вечер.
Дали живее там? Дали работи наблизо?
Трябва да го намеря. Трябва да се върна.
Какво е общото между тези жени?
Каква е връзката?
Как изглежда този човек?
Човече.
Анита Барнс. Това е тази, която ме побърква.
Анита Барнс.
Да видим. Има... - Не мърдай, нещастник. Не мърдай!
На колене! - На колене, по дяволите!
Легни! С лице към земята! Хайде!
Сложете му белезници. - Ръцете зад кръста!
Повикайте ги. - Добре. Извикайте ги.
Наистина всичко си планирал.
Виж.
Може да си луд, но определено си ни улеснил случая.
Приятелката ти, Беки, ти е изневерявала, затова си я убил.
После си убил сестра й, защото... Не знам. Бонус точки?
Приятеля ти Голдбърг щеше да свидетелства срещу теб. После изчезна.
После си убил Лони Фленънс. Не знам.
Не, не. - Какво?
Лони щяха да го екзекутират, трябваше да се върна.
За какво говориш, по дяволите? Следващата жертва.
Анита Барнс. - Коя?
Аз ли... Той ли...
Убил ли е Анита Барнс? - Не знам, ти ми кажи.
Убил ли съм Анита Барнс? - Не, ти ми кажи.
Кога е била последната му жертва? - Слушай ме, скапаняк.
Тук аз задавам въпросите. Колко си убил?
Искам си обаждането.
5 минути. - Имаше едно обаждане и избра мен?
Искаш да ме уволнят? - Глен, трябва да ме измъкнеш.
Сериозен съм. Убиецът е все още на свобода и само аз мога да го спра.
Според полицията "Убиецът от Понтиак" е точно тук.
Стига! Не вярваш, че съм аз, Глен! - Достатъчно съм загазил, Сам!
Добре, слушай ме. Не съм медиум.
Знаех си. - Пътувам във времето.
Мога да се върна, където си искам и да гледам.
И в зависимост какво става, мога да оправям някои неща.
Обикновено по случайност, но понякога нарочно.
Никога не ми се обаждай отново. - Не, истина е! Глен!
Срещнал си жена си на 16 годишното парти на Тайни Гаско!
Баща й имал щанд за тако и квартален оркестър!
Жена ти се е появила и те е поканила на танц!
Първото нещо, което ти е казала, е...
Ти да не си Ем Си Хамър?
Откъде знаеш това?
Отидох там.
Видях го. - Кога?
Преди години, когато започна да ме питаш за това...
Пазех го
за момент като този.
Какво ще кажеш?
Ще ме измъкнеш ли?
Моля те. Хамър?
Ще е като грешка в документите.
Но ще ти спечели няколко часа.
Щом Никълас разбере, ще те върне.
Няма да ми позволи да те видя отново.
Като се замисля, сигурно няма да имам работа след няколко часа.
Хвани кучия му син.
Джена!
Джена, аз съм! Хайде де!
Отвори вратата, Джена! Ще я изкъртя!
Нищо няма да къртиш, нещастник такъв!
Сега се успокой! - Отвори!
Какво ти става, по дяволите? - Г-це Дейвис, ще ми отворите ли?
Нищо няма да отварям! - Пуснете ме в апартамента й.
Няма... Чакай! - Имате ключове!
Къде ти е скапаният ключ? - Г-це Дейвис, ще млъкнете ли?
Няма да ти се дам! - Пуснете ме вътре!
Махни си ръцете от мен, нещастнико!
Не ме карай да те накълцам! Мамка му! Стара съм за затвора.
Вкарай си нищожния задник вътре веднага!
Благодаря. - Целуни ме отзад!
Джена?
"Любим клиент"?
Не го помирисвай това,
освен ако не искаш да лежиш парализиран един час на пода.
Голдбърг!
Вътре ли си, Голдбърг?
Излез!
Ела и се покажи, кучи...
Хайде!
Голдбърг. Какво се е случило?
Какво стана?
Ще се оправиш, Голдбърг. Можеш ли да се изправиш?
Ще доведа помощ.
Ще отида да доведа помощ.
Боже мой. Мамка му.
Боже мой.
Сам. Какво правиш тук?
Това нещо е закачено на пружина. Нека ти помогна.
Ще го махна. Стани. Изправи се.
Трябва да ти махнем това нещо. Държа те.
Може ли да го измъкнеш?
Какво правиш тук, Джена? - Добре е, Сам.
Ще оправя всичко.
Просто ще се върна и ще махна капана от пътя ти. Ще се оправиш.
Можеш да се връщаш? - Да.
Изненада.
Защо...
Какво правиш тук?
Не го осъзнаваш, а ти го обяснявах безброй пъти.
Наистина е разочароващо.
Влюби се в онази курва, Сам.
Не те обичаше. Изневеряваше ти.
Коя курва? - Ребека Браун.
Сам, горе главата.
Не. Боже мой.
Погрижих се за нея и всичко беше наред.
Дори му го върнах на Лони Фленънс, за дето те нараняваше.
Но тогава тъпата сестра на Ребека Браун се появи,
и реши да нарушиш правилата, Сам.
Казах ти да не го правиш. Казах ти, че не е хубаво.
Последвала си ме?
Джена, ами другите момичета?
Не си ги познавала. Били са непознати. Какво са ти направили?
Не виждаш ли, Сам?
Били са просто непознати. Защото ги спирах преди да ги срещнеш.
Анита Барнс. С нея замина за Чикаго.
Не можех да допусна да ме оставиш, Сам.
И после Вики.
Пазеше я в тайна от мен, но разбрах.
Не беше истинска дама, Сам. Нито една от тях.
Джена, това са били жени, в които съм бил влюбен.
Щях да имам семейство, живот.
Не виждаш ли, че направих всичко заради теб? Разбираш го, нали?
Защо си ги измъчвала? Осакатявала си ги!
Разкъсвала си ги на парченца! - Не аз тях! Те ме измъчваха!
Всяка една от тях.
Ами Голдбърг?
Почваше да разбира всичко. Трябваше да му запуша устата.
Като в Скуби-Ду е, нали?
Щях да се измъкна, ако не бяха тези досадни хлапета.
Полудяла си, Джена. - Стига, Сам. Знаеш, че не е така.
Ако не се беше върнал, за да ме заловиш, щях да спра.
При всяко твое връщане имаше повече свидетели,
имаше повече доказателства за прикриване.
Смешно е, като се замислиш.
Наистина създаде сериен убиец.
Дори още от деня, в който се върна и ме спаси,
знаех, че ще живея само за теб. - Не, Джена.
Сам...
Обичаш ли ме така, както аз теб?
Няма проблем. Забрави за всичко останало.
Това е моментът, който сме чакали цял живот.
Джена! Какво правиш?
Сам, ние не сме като останалите хора.
Техните правила не ни касаят.
Не, Джена! Ти си... Боже мой.
Обичам те повече от всичко на света, Сам.
Боже мой. - Няма проблем.
Ще сме аз и ти, както ни е писано.
Не, не. - Всичко е наред.
Няма проблеми. Сам?
Какво ти има? Какво става?
Добре ли си?
Връщаш ли се?
Какво става, Сам? Кажи ми какво става.
Не се връщай, Сам!
Къде отиваш? Сам!
Не ме оставяй, Сам.
Къде е Джена, Сам?
Погрижи се за мама, а аз ще я доведа.
Помогни ми, Сам!
Пусни ме, Сам! Пусни ме! Моля те, пусни ме!
Какво правиш? Сам!
Спри, Сам! Какво правиш?
Джена! - Сам!
Сам! - Слушай ме!
Защо го правиш? - Аз съм брат ти, Джена.
Винаги ще те обичам! - Сам! Какво правиш?
Няма друг вариант! - Сам!
Пусни ме, Сам!
Съжалявам, Джена!
Къде е Джена, Сам?
Къде е Джена?
Добро утро, рибчо.
Добре ли спа?
Имал си странен сън, защото хъркаше.
Пристигнахме ли? - Да, Джена, пристигнахме.
Джена? - Какво, татко?
Хайде.
Как са кюфтетата?
Ето ги. - Здравейте.
Закъснявате за рождения си ден.
Здравей, миличко.
Честит рожден ден. - Здравей!
Какво?
Какво искаш? Кюфтета? Хот-дог?
Каквото сготвиш, го дай насам. - Да започнем с бира?
Разбира се. Здрасти! - Честит рожден ден.
Здрасти, Джена.
Как си? - Добре съм.
Здрасти. - Как си?
Чудесно. - Синчето ми!
Как си? Радвам се да те видя. - Добър ден, мадам.
Обзалагам се, че имаш какво да ни разкажеш, нали?
Човече! - Заповядай.
Благодаря. - Честит рожден ден.
Боже мой! - Радвам се да те видя.
Донеси на Джанис друга бира.
Превод: SpAwN